Kosmisk Kaos

Mine tarme skriger... i munden på folk der snakker ondt om rakkerpak som mig - imens de smider og stryger med de gyldne gryn om sig - som ku' have gjort gavn for mig - til min hungrende vom, men jeg har ikke et særligt stort navn så den er hungrende tom.

Jeg dufter dolmerkål - stegte bornholmer-ål, alverdens mad serveret på sølvfad, men min lomme er flad. Jeg fryser min fod for jeg har slidt min skosål, mit andet ben og min sko har jeg solgt for en slik til et godt formål. Jeg føler mig yderst fjern, men skal blot bryde min hjerne, med at fryse en halv krop jeg spiller op med den ene hånd, i den anden holder jeg en tom kop De kalder mig betler eller bare den flade gademusikant en enkelt klam stodder der æder skodder imod en usselt pant Fordømt rådden røv det er blevet en luder at være rapper der er ingen scene jeg er helt alene i det 21. århundrede på de kolde trapper Så hist hvor vejen slår en bugt ser du en såkaldt gammel nar der drømte om at blive ægte familie-far, spise rådden frugt.

En viadukt må være stedet at søge ly for en lilla sky der giver tegn på syreregn snart vil hærge den indre by. For det er ovenud udmattende at slentre rundt med huller i hud og hår Jeg prøver at regne ud hvornår mine kødsår bliver til aske. Jeg ser en taske... daske i hånden på en gammel dame, jeg burde fa'me - men nej de er blevet for smarte, nu til dags kan de baske en i karate. Så jeg må nøjes med de ligegyldige små basseører jeg føler blikket sløre og hører fløjten til det sidste tog der snart kører.

Så jeg gør klar, tar' mine ting begynder at vandre ser tilbage til de dage af mit liv og det jeg godt ville forandre men opgi'r - og opsi'r min tilstedeværelse på denne planet gjort er gjort og sket er fortid - i en alt for hård tid for en falleret gammel gadestryger, smyger mig ned af smøgen forsvinder i røgen fra min sidste ryger, som fordamper ligesom mig og bliver ét med de triste skyer. Langt væk fra den her klode for det på mode at være psyko. Så jeg er klar, parat til start - og så væk i en fart.

Jeg tjalder rundt og ser smart ud - og andre synes at det ser rart ud at se så 24 karat ud. Men jeg er skæv og fuld og fuld af ligeså meget lort som alle andre og der står no-future malet på min port. Det er for stort når jeg ser sort og skærmen flimrer - øjne løber i vand, min sved er kold og hjernen simrer. For jeg er fanget i en fremmed verden det er en krig, mand - jeg kaldes Geo, men jeg har det som en Brian. I dekadente Disneyland så det er mig du gør nar ad, når du råber efter folk der ligner - dommedag Min verden bryder sammen som en legoplanet og geo-loGe-isme bliver en egomentalitet. Jeg drømmer om et stille rum med lys og bad og seng i - og ikke at trisse rundt, på må og få og være afhængig - af tjald og tobak og elefanter og af kroner, for at glemme alt om sultne børn og voldtægt og kanoner. Har set så mange nøgne kvinder at jeg går og prøver på ikke at brække mig hver gang jeg ser et bart lår. Jeg har kun kulde - vil gerne bytte det til varme, så jeg synker en klump, imens det flår i mine tarme - mine arme går i bund som et lod af bly ja det vel nok en ringe trøst at imorgen er en ny dag, jeg mumler tak til Chirac, Jeltsin og Billy-boy, med foldede hænder - tak for guldøl og billig røg - plastic og piller, nervegas og mobiler. Tiden iler, når mit kød er væk så ved jeg kraniet smiler... hånligt.

Jeg må stimuleres - for ingenting fungerer som det burde - der skal mere end urte-te til at kvæle mine sjælekvaler - jeg daler, falder, maler blå verbaler. For det hænder for selv den bedste at bøtten den vender til det værste Noget af det sværeste man kan undvære må være nærvær fra de næreste Jeg tager endnu en tår, imens et år bliver til årtier, årtier blir' til årtusinder Jeg hører susen for mit indre øre - mit sind det kører non-stop som skod-pop på fucked-up diskoteker skt. Hans eller skt. Peter venter spændte på at se mig til te - men de må sande at jeg bli'r oven vande for det er for let at bare forbande det hele langt væk i trit med man lægger sig i sprit, spiller sig selv og går fallit. Jeg vågner stum op i et tomt rum og køber ord på kredit Mit tankespind - det holder mig bundet på hænder og fødder så jeg er fortabt, hvis ondskabens træ slår rødder i mit sind - og abstrakt sagt ...

Så jeg synger den blues som bliver hængende i min rus ... Så jeg synger den blues som bliver hængende i min rus ...